![](https://fundacionernestoventos.org/wp-content/uploads/2021/02/Ruben-Guerrero-scaled.jpg)
Tot i que el primer impuls involuntari i associatiu amb el qual ens acostem al quadre, pensant en ell com un paratge selvàtic o vacacional, després de poc temps, comencem a confirmar les nostres sospites que en realitat, sembla tractar-se més d’una imitació d’oasis o d’un parc temàtic que de quelcom natural. No existeix tal olor a la vegetació més que del postís plàstic. Ens comença a embolcallar un aroma més enganyós i plastificat, es va imposant una altra sensació més torbadora i impenetrable, com si el sentit de l’olfacte rebotés infructuosament davant l’hermetisme d’aquesta pintura polida i brillant, no podent ser traspassada per cap sentit, com si l’única fragància que poguéssim percebre fos la del recipient d’un perfum envasat al buit.
Rubén Guerrero